black and white filmgreenspun.com : LUSENET : Fotoforum : One Thread |
I take black&white photos, and would like to know what could be the best film and what ASA if I want to take good wintertime photos or midsummer photos when the light is very hard? And then again, what should I use when the bright winterday turns to the "blue" afternoon light?Ann Pelanne
-- Ann Pelanne (anncp@care2.com), November 11, 2003
Hej Anne, Frågeställningen som du beskriver handlar kanske mera om exponering och framkallning än om val av film.Dagens T-kornsfilmer (Ilford Delta 100 och 400, Kodak T-MAX 100 och 400) lämpar sig alla bra för de motivområden du nämner. Om du fotograferar med stativ och därför inte behöver snabba filmer rekommenderar jag 100 ASA för natur- och landskapsmotiv.
Om motivet har hög kontrast ger de kombinationer av framkallare och framkallningstider som tillverkaren anger lätt negativ som har för hög kontrast och som vid förstoringen ger urblåsta högdagrar och framför allt igengrodda skuggpartier. Ett sätt att hjälpa upp situationen (om du inte vill ge dig djupare in i teorin) är att överexponera med t.ex. ½-1 steg och att korta ner framkallningstiderna motsvarande med t.ex. 15 – 25 % (för ½ stegs resp. 1 stegs överexponering). På så sätt får du negativ med lägre kontrast som är lättare att använda vid förstoringen. Det här är ett sätt som man egentligen kan använda också för motiv med normal kontrast. Det är mycket lättare att höja kontrasten vid förstoringen (om negativet har för låg kontrast) än att sänka den. Huvudsaken är att man har detaljer med i skuggorna. Ett alternativ till att överexponera som jag beskrev ovan är att ställa in ett lägre ASA-tal för filmen. Om du ställer ASA 50 i stället för 100 blir överexponeringen 1 steg.
Ett speciellt problem är vintermotiv. Vinterbilder kräver ofta solljus för att skuggor och struktur i snön skall komma fram. Då blir ljusmätningen ofta problematisk på grund av den solbelysta snön i synnerhet om man förlitar sig på kamerans automatik. Också med en ljusmätare kan det vara svårt att veta vad man skall mäta. Om man använder sig av en ljusmätare som kan mäta det infallande ljuset är det ofta ett bra sätt vid solbelysta vintermotiv. Om man inte har det får man förvånansvärt ofta rätt exponering om man mäter en ljus hudton (t.ex. handen) i skuggan. Det kan man göra antingen med ljusmätare eller med kameran.
Jag hoppas att du får flera kommentarer och svar. Jag skulle gärna höra Andrejs och Anders kommentarer till mina rekommendationer.
Martin
-- Martin Glader (martin.glader@kolumbus.fi), November 13, 2003.
Jag håller med Martin om att det är framkallningen som bestämmer hur brant eller flack kurva filmen har, dvs. hur hög eller låg kontrast den har. Själv brukar jag också med traditionalla silverbaserade filmer ställa in filmkänsligheten på 2/3 till 1 steg mindre (överexponera) och underframkalla filmen rejält, baserat på min egen testning av exponering och framkallningstid. Jag brukar eftersträva att filmens kontrast är lägre än vad som skulle krävas för ett normalmotiv, eftersom det då krävs mindre arbete i mörkrummet (det är lättare att öka kontrasten än minska den med pappersgradationen). På så vis kan jag fota varierande motiv på samma film utan att ändra framkallningen. På zonsystemsterminologi kallas det här att framkalla filmen N-1 (normal - 1 steg).Framkallnisngstider för olika filmer och framkallare hittar du på Film Development Time Charts och DigitalTruth Photo Source. Chris och Iris filmtester i den första länken innehåller också framkallningstider för N-2 till N+2 framkallning, jag rekommenderar alltså N-1.
Om du inte själv framkallar filmen är det värre. I allmänhet framkallar labbena alla filmer lika länge i en och samma soppa. Den här processen är ofta också kalibrerad för nyhets- eller studiobruk, där man gärna vill ha en högre kontrast på filmen. Framkalla alltså vanliga svartvita filmer själv, den tiden sparar du många gånger om i mörkrummet. Om du ändå skulle lämna in filmen för framkallning ska du ändå överexponera filmen för att få tillräcklig täckning i skuggorna.
Ett bra alternativ om du inte själv framkallar filmen är att använda de sk. kromogena filmerna Ilford XP2 Super eller Kodak T400CN. De här filmerna framkallas i vanlig standardiserad C-41 färgfilmsprocess men ger svartvita negativ. De har hög upplösning och stort exponeringsomfång. Jag rekommenderar också här överexponering med 1/3 till 2/3 steg. Intressant i det här sammanhanget är att de här filmerna är ytterst flacka (N-2) och registrerar information också i de kraftigaste högdagrarna, se grafen nedan. Därför klarar de av också ytterst kontrastrika motiv. Däremot kan de vara för flacka för grått väder, då vill man gärna ha mera sting.
![]()
-- Anders Blomqvist (anders.blomqvist@bigfoot.com), November 17, 2003.